Kuka siellä on? -Mùi täällä.
Avaan sinulle oven... Tule sisään.
VIHREÄN PAPAIJAN TUOKSU
Se oli pikku-Mùi, uusi palvelustyttömme.
Raukka on kävellyt koko päivän tullakseen tänne.
Jos Tô eläisi, hän olisi samanikäinen.
Anna olla, hänen on parempi siellä missä hän on.
Ulkonaliikkumiskielto alkaa kohta, eikä Trung ole vielä tullut kotiin.
Äitisi on menossa nukkumaan. Menen yläkertaan hänen avukseen.
Etkö ole vielä nukkumassa, isä?
Nuku vain, rouva lupasi. Herätän sitten tekemään tulen.
Rasvan pitää olla kuumaa.
Paista kasviksia kunnes ne tuoksuvat. Älä kypsytä liikaa tai ne pehmenevät.
Laita ne sitten sivuun, ja valmista liha samalla tavalla.
Laita nämä veteen.
Rasva saa keitetyt kasvikset kiiltämään kauniisti.
Meille ne maistuvat ulkonäöstä riippumatta, -
mutta isäntäväelle sillä on väliä.
Kun ruoka on valmista, asettele se kahdelle lautaselle.
Älä unohda säästää vähän meillekin.
Isoäidin rukoushetki on päättynyt. Laita kasvikset veteen.
Kenen äiti hän on? -Isännän. Pese kätesi.
Hänen miehensä menehty i pian isännän syntymän jälkeen.
Nyky ään hän rukoilee koko ajan. Laita riisi suureen kulhoon.
Onko kaikki valmista? -Kyllä.
Mùi, vie tarjotin isoäidille. -Minä voin viedä sen.
Ota sinä tämä.
Isä, syön Khuyênin kanssa ulkona.
Palaamme teeaikaan mennessä.
Saanko minäkin mennä? -Olet vielä liian pieni.
Mùi, tuo hiukan lisää keittoa.
Äitisi haluaa, että pidät hänelle seuraa ruokailun aikana.
Minäkin tulen.
Vie tarjotin yläkertaan.
Syö, myöhästyt muuten. -Ei ole koulua, on kesäloma, isoäiti.
Aivan totta.
Khuyên ja minä mennään nyt, äiti. Palaamme teelle.
Selvä, ostan kakkua. -Näkemiin, rouva. -Näkemiin.
Mùi, voit mennä syömään.
Lam-rakas, syö nyt. -Hy vää ruokahalua, äiti.
Tässä kulhosi, syö. Valitettavasti keitto on loppu.
Joko ylhäällä tai alhaalla sitä menee aina niin paljon, ettei meille riitä.
Tiskaa myöhemmin.
Kuka se nuori herra oli? -Herra Khuyên, Trungin ystävä. Syö.
Tin!
Kiitos ja näkemiin. -Näkemiin.
Mùi, pese kätesi ja mene ostamaan kaksitoista kakkua.
Kolmen kuukauden päästä voit mennä kotiin katsomaan äitiäsi.
Kiitos, rouva.
Mùi, kiirehdi! On aika sytyttää tuli.
Odotas.
Mikä sinun nimesi on? -Olen Mùi.
Ahaa, Mùi. Minun nimeni on Thuân.
Pian on rukoushetken aika.
Kuinka isoäiti voi? -Ihan hyvin.
Sepäs hyvä. Hienoa. Hienoa!
Kiitos, Mùi pieni. Näkemiin. -Näkemiin.
Mihin menet? -Haukkaamaan vähän raitista ilmaa.
Niin, tässä helteessä on vaikea nukkua. Muista ulkonaliikkumiskielto.
Mikä helle. Herrajumala, mikä helle!
Voit järjestellä tavaroita huomenna.
Olet tehnyt tarpeeksi töitä tälle päivälle. Levähdä nyt.
Missä vanhempasi ovat? Onko sinulla sisaruksia?
Isä kuoli kolme vuotta sitten. Äiti ja sisko jäivät kotikylään.
Menetkö pian katsomaan heitä? -Parin kuukauden päästä, rouva sanoi.
Rouva on hyväs ydäminen.
Muuten, kuka tässä nukkui aiemmin?
Kaltaisemme palvelija, mutta hän palasi kotiin mennäkseen naimisiin.
Onko alttarin kuvassa isoäidin mies? -Kyllä. Hän oli nuori kuollessaan.
Kuka se pikkutyttö on? -Se on surullinen juttu.
Hän oli isäntäväen tytär, hänen nimensä oli Tô.
Hän kuoli seitsemän vuotta sitten. Hän olisi sinun ikäisesi, jos eläisi.
Miksi hän kuoli?
Sairastui. Mutta isännän mielestä se oli hänen vikansa.
Miten niin?
Seitsemän vuotta sitten isäntä häipy iperheen rahat mukanaan.
Se oli jo kolmas kerta.
Hän tapasi palata tuhlattuaan kaiken -
mutta tällä kertaa hän oli poissa pidemmän aikaa.
Eikö rouva sanonut mitään kun hän tuli takaisin?
Ei mitään, ei sanaakaan. Oli onnellinen, itki ilosta.
Entäs Tô?
Ulkonaliikkumiskielto.
Vain vähän raitista ilmaa... Isäntä on varmaan jo palannut.
Kolme viikkoa hänen lähtönsä jälkeen Tô sairastui.
Ja juuri ennen hänen paluutaan tyttö kuoli.
Hän ajatteli, että tyttö oli kuollut hyvitykseksi hänen synneistään.
Siksi hän ei enää lähde kotoa.
Nukutaanpas, huomenna täytyy herätä aikaisin.
Äiti.
On aika nousta.
Olet onnekas, sinun iässäsi näkee vielä kauniita unia.
Mitä unta näit? -En muista.
Näkisin mielelläni unia, mutta sitä ei ole sattunut aikoihin.
Toisinaan näen herätessä mielessäni vanhan naisen kuvan.
Ehkä se johtuu unesta, jonka olen nähnyt -
mutta en tiedä, onko se vanhus äitini vai minä.
Kuka ihme on keittiössä näin aikaisin?
Rouva, oletteko jo noussut?
Onko meillä riisiä jäljellä? -Neljäksi, viideksi päiväksi.
Tuossa ostoksiin. Pidä huoli, että ruokaa riittää moneksi päiväksi.
Näetkö, rouvan korvakorut! Isäntä on häipynyt rahojen kanssa. Herrajumala!
Pese hampaat, kädet, kasvot ja jalat kampaa tukka ja käy pissalla...
Tämäkään ei käy.
Olen pahoillani. -Ei se mitään. Näkemiin.
Mitä on tapahtunut? -Tappelin lasten kanssa.
Satuttivatko?
Onko isä kotona?
Ei. Pyydä Mùilta puhtaat vaatteet.
Kun ruokaa on vähän täytyy laittaa paljon suolaa...
Silloin he ottavat enemmän riisiä.
Tämä on keitety ille kasviksille.
Vie tuo ylös.
Äiti sanoi, että voimme aloittaa.
Hyi, liikaa suolaa!
Katso tätä.
Syö.
Onko hyvää?
Mùi pieni, tules tänne. Minulla on kysyttävää.
Kiitos. -Kuinka isoäiti voi?
Riisi loppuu pian, emmekä ole my yneet metriäkään kangasta.
Kaksi lankarullaa! Mitä niiden hinnalla saa? Herrajumala!
Se on sinun vikasi.
Jos os aisit rakastaa häntä, hän ei lähtisi toisten naisten mukaan.
Tiesin jo alussa, että poikani tulisi olemaan onneton kanssasi.
Sinulla sentään on mies, mutta et osaa tehdä häntä onnelliseksi.
Riittää jo.
Entä loput papaijasta? -Heitä pois.
Lopeta!
Hyvä, voit mennä syömään.
Hyvää ruokahalua, äiti.
Milloin isä palaa? -En tiedä. Syö.
Miksi sinä itket? -Miksi isä ei tule kotiin?
Ole hiljaa!
Kiitos. -Ole hyvä. Näkemiin.
Nyt meillä on rahaa riisiin. -Mene ostamaan 25 kiloa.
Kiirehdi, täytyy pilkkoa lihat. Tänne näin, laita se tuohon.
Todella hyvää riisiä!
Tänään tulee vieras... Herra Khuyên.
Kuka hän on? -Herra Trungin ystävä, tiety sti.
Saanko laittaa vihannekset itse? -Jos haluat.
Kolme vuotta miehensä kuoleman jälkeen hän rakasti tätä vieläkin, -
ja kieltäyty iavioitumasta kanssani.
Siitä asti olen tarkkaillut häntä kaukaa.
Hän on muuttanut useita kertoja ja minä olen seurannut häntä.
Siten meidänkin tiemme ovat kohdanneet.
Tôn kuoleman jälkeen hän ei ole poistunut yläkerrasta.
En ole nähnyt häntä seitsemään vuoteen.
Mùi, etkö saisi houkuteltua häntä pihalle, jotta saisin nähdä hänet?
Miksi ette mene salaa katsomaan häntä? Ei hän huomaa.
En, se ei käy. Olisi kauheaa, jos hän näkisi minut.
Se ei todellakaan käy.
Menkää nyt!
Ei se mitään.
Herranen aika!
Rouva rakastaa noita vaaseja, ne ovat antiikkia.
Minun rahani eivät ikinä riittäisi tuollaiseen.
Sinulla oli onnea.
Rouva, nouskaa pian!
Nämä ovat arvokkaita... mutta ilman pariaan tämä on lähes arvoton.
Myyn sen silti.
KYMMENEN VUOTTA MYÖHEMMIN
Mùi, kiirehdi! Anoppini haluaa puhua kanssasi.
Kauppa on käynyt huonosti. Jos näin jatkuu, olemme pulassa.
Sisäpihaahan ei käytetä, voisimme kasvattaa siellä papukaijoja.
No, katsotaan nyt...
Siinä tapauksessa otan asiasta selvää.
Äitisi puhuu Mùille. Tytöllä olisi paremmat oltavat Khuyênin luona.
Hänhän asuu yksin ja säveltää.
Hänen perheensä on rikas, tyttö saisi siellä parempaa palkkaa.
Antaisin nämä Tôlle jos hän eläisi.
Olet lohduttanut minua kaikki nämä vuodet.
Sinun ansiostasi on tuntunut kuin minulla olisi oma tytär.
Lam on muuttanut voidakseen kirjoittaa. Ja nyt on sinun vuorosi...
Olen toivonut pitkään, että Lam ottaisi sinut vaimokseen...
Rakas tyttöni!
Älä syö. Vie minut ulos syömään.
Oletko edistynyt? Soita minulle sävellyksesi.
Tuoksuu hy vältä. Miten uudella palvelustytölläsi menee?
Hy vin. -Mitä tuo nyt tarkoittaa, "hyvin"?
Hän tekee työnsä hyvin. -En minä sitä tarkoittanut. Unohda.
Missä se antamani vaasi on? -Meni rikki.
"Meni rikki"? Tarkoitat kai, että tyttö on särkenyt sen?
Mitä vastaisit, jos sanoisin hänen tehneen sen tahallaan?
Monikohan vietnamilainen nainen ei ole koskettanut sulhasensa päätä?
Äidin mukaan ennen opetettiin, -
että sellainen käytös ei sovi hyvin kasvatetuille tytöille.
Hänen mukaansa et ole käynyt meillä kahteen viikkoon.
Isäsikin ihmettelee.
Puutarhass ani...
...on ...papai ja... puu.
Papaijat... kasvavat... tertuissa.
Kypsät papaijat... ovat haaleankeltaisia.
Kypsät... Kypsät papaijat...
...ovat makeita, sokerinmakuisia.
Meillä on ollut musta koira...
...kolmen vuoden ajan.
Sillä on pitkä vartalo, suuret tassut...
Sillä on pitkä vartalo, suuret tassut ja isot silmät.
Aloitanko?
Yhtäkkiä kallionotkon täyttänyt kevätvesi alkaa väristä.
Maan tärähtely stä johtuvat voimakkaat laineet -
näky vät veden pinnassa säännöttöminä aaltoina -
- ilman pärskeitä.
Jos olisi verbi -
joka kuvaa harmonista liikkumista, sitä tulisi tässä käyttää.
Varjoon kurkottavat kirsikkapuut keinuvat edestakaisin -
veden rytmissä.
Mutta kiinnostavinta on, -
että huolimatta muutoksista ne säilyttävät kirsikkapuun muodon.